Podle skutečných událostí
VELKÉ OČI
Obrazy Keanové jsou skvělé.
Kdyby nebyly dobré,
nelíbily by se tolika lidem.
Andy Warhol
Severní Kalifornie, 1958
50. léta byla skvělá. Pokud jste tedy byl muž.
Jmenuji se Dick Nolan a živím se psaním příběhů.
Píšu sloupky do novin.
Tohle je nejdivnější příběh, který jsem kdy psal.
Začíná dnem, kdy Margaret Ulbrichová utekla od svého nesnesitelného manžela.
V době, kdy opouštět manžely ještě nebylo zrovna v módě.
Jdeme, Jane.
Severní pláž, San Francisco.
Tak jsi tady, kočko! Vítej na Severní pláži.
No teda, Deirdre!
- Dee-Ann! - Dee-Ann?
No to víš, v těchhle kruzích zní Deirdre strašně staromódně.
Už ses zabydlela? Jak se má Jane?
Jane? Dobře. Začala chodit do takové prima malé školy.
Ale chybí jí táta. Nevím, jak to zvládne.
Neblázni. Bez něj vám bude líp.
Mně Frank nikdy neseděl.
- Šla jsi nám mi přece za svědka. - Právě proto jsem musela mlčet.
Ale když si zase nabrnkneš nějakého zmetka, tak ti to řeknu hned.
Teď se ale půjdeme někam pobavit.
Nejlepší jazz je v "Hladovém oku".
Italská kuchyně u Vanessiho.
Spásy nejlíp dojdeš v buddhistické svatyni.
A umění je v Galerii 6.
Mají tam i modernu?
Tady je moderna všude.
Mají tam i espresso.
To je něco jako marihuana?
Máš se ještě co učit.
G & B NÁBYTEK
Tehdy ženy neutíkaly od mužů.
Vyhlídky na dobré zaměstnání byly mizerné.
Měla jen plný kufr svých obrazů...
...a dcerku na zadním sedadle.
Hodně štěstí.
Mnoho žen tu nepracuje.
Váš muž souhlasil s tím, že budete pracovat?
Jsme rozvedení.
Rozvedení?
Já vím, že nemám praxi, ale o to místo opravdu stojím.
Musím živit dcerku.
Neumím se moc prezentovat, ale docela dobře maluji.
Ukážu vám své protfolio.
Studovala jsem umění ve Watkinsově Institutu v Nashvillu.
A v New Yorku jsem chodila na kurzy ilustrace.
Tohle je jeden z mých pastelů.
Tady portrét uhlem.
Je vám jasné, že jsme továrna na nábytek?
To je roztomilé!
Děkuji.
Za kolik?
Dnes v akci za 2 dolary.
- Dám vám dolar. - Fajn.
- Tak běž. - Posaď se.
Jak se jmenuješ?
- Dillon. - Tak dobře, Dillone.
- A kolik ti je let? - Devět.
Velkej kluk.
- Skoro jak od Moneta. - Od Moneta?
To je velká čest!
Já bych se však s dovolením přirovnával spíš k Pissarrovi.
Klidně se podívejte zblízka.
Povšimněte si těch odvážných sytých barev!
Chcete si sáhnout?
Směle do toho!
Ty vrstvy jsou tlusté. Nic se tomu nestane.
Jen za 35 dolarů.
Omluvíte mne na moment?
- Tady to je. - Děkuji.
Zasloužíte si víc, než jen drobné.
Neprodávejte se pod cenou.
Jsem ráda, že se to někomu líbí.
To už snad máte za sebou.
Malujete s vášní.
Jakpak se jmenujete?
Margaret.
Neměl byste okouzlovat spíše své zákaznice?
Ne, líbíte se mi, Margaret...
...Ulbrichová?
Vy se podceňujete, Margaret Ulbrichová.
Ukážu vám, jak na to.
Holčičko!
Nechtěla bys mít svůj portrét od světoznámé Margaret Ulbrichové?
Královna zátoky během pár minut zachytí celou tvou duši.
- Ne. - Jak to že né?
Ty bys nechtěla být na tom krásném obrázku?
Ale to jsem já.
A tohle taky...
A tohle původně taky. Pak z toho máma udělala Číňánka.
Tak to se omlouvám.
Teď jsem se trochu ztrapnil.
Raději zmizím dřív, než mě pan Ulbrich vypíchne štětcem oko.
Pan Ulbrich už dávno není v obraze.
- Bonsoir, Henry, příteli! -Á, pan Keane!
Omluvám se, že jsem nezavolal předem.
Pro vás se stůl vždycky najde.
Dobrý večer, madam.
Dokonce nemusím ani platit. Dal jsem majiteli obraz.
Víš, co mi řekl: "Nikdo nemaluje Montmartre jako Walter Keane!"
Nemůžu uvěřit, že jsi žil v Paříži.
Nejlepší léta mého života.
Já ještě ani neletěla letadlem.
Tak to musíš vyzkoušet.
Chopit se příležitostí.
Chtěl jsem být umělcem, tak jsem se sbalil a jel.
Studoval jsem malbu v Beaux-Arts.
Bydlel jsem v ateliéru a žil jen o chlebu a vínu.
Jste romantik.
Nepochybně.
Nechat měšťáckého života ale nebylo lehké.
Odešel jsem z práce.
A opustil ženu.
Bylo to obtížné rozhodnutí.
Já se nikdy svobodně nerozhodovala.
Nejdřív jsem byla dcera, pak žena, pak matka...
Maluji jen Jane. Nic jiného neznám.
Neshazuj svoji práci.
Jsi velmi talentovaná.
Stačí ti několik pohledů a namaluješ člověka.
Umíš malovat lidi.
Já maluji jen věci.
Ty moje uličky jsou možná...
... půvabné,
ale nakonec to není nic víc, než řada domů a chodníků.
Vsadila bych se, že ty dokážeš namalovat cokoli, Waltře.
Ještě jeden takový pohled a já se bláznivě zamiluju.
Omlouvám se.
Je toho na mě nějak moc.
Nebyla jsem na rande už věčnost.
Nevrť se, Jane.
Vždyť už musíš vědět nazpaměť, jak vypadám.
Ještě tam nic nemáš!?
Inspirace chce svůj čas.
Neruš pana, Keana, Jane. Kreativita je niterný proces.
Neboj, vůbec mi to nevadí.
Můžu se na něco zeptat?
Co ty šíleně velké oči?
Myslím, že z očí toho jde hodně vyčíst.
Oči jsou okna do duše.
To ano, ale ty je maluješ velké jako dva lívance.
Jsou úplně mimo proporce.
Když já to tak cítím.
Vždycky jsem je tak kreslila.
Jako malá jsem prodělala operaci, po které jsem na čas neslyšela.
Místo toho jsem všem upřeně zírala do očí.
Waltře?
Říkal jsem si, že jsi to ty!
Rád tě vidím, člověče.
Už se město vyjádřilo k té překážce?
Potřebujeme změnit cenu pro první patro.
- Do úterý bychom měli povolení mít. - Výtečně! Dám vědět architektům.
Kdo to byl?
Nechtěl jsem ti to říct.
Dělám do nemovitostí.
Jsi realitní makléř?
Jo, špičkový makléř. Poslední tři roky nejlepší ve městě.
A za to se stydíš?
Zprostředkovat podnájem dokáže každý blbec.
Chtěl jsem si jen trochu přivydělávat k malování.
Zkoušel jsem toho nechat. Ale nešlo to.
Jsem jen víkendový malíř.
Jsi opravdový džentlmen.
Díky. Patří to sem.
- Polož to sem. - Sem?
Ano, tam to nebude překážet.
Na tomhle teď dělám.
Někdo nám píše.
Co se stalo?
Frank mi chce vzít Jane.
- Prý nejsem dobrá matka... - Ty jsi dokonalá máma!
Řekl právníkům, že nemá pořádný domov...
...který jí jako svobodná matka nemůžu zajistit.
Tak si mě vem.
Nehledej důvody, proč říci "ne".
Já mám totiž milion důvodů proč říct "ano".
Já vím, že to zní nesmyslně.
Ale pomysli na to, kolik legrace si užijeme.
Já se o vás postarám.
Klečím tu před tebou, Margaret. Co ty na to? Vezměme se!
Můžeme jet na víkend na Havaj.
Havaj? Svatba?
Mám tě ráda, Waltře. Trochu mě to ale zaskočilo.
Proč bychom měli jet na Havaj?
Protože princezny si zaslouží svatbu v ráji.
Měls pravdu. Je to ráj!
Jen Bůh dokáže namíchat takové barvy!
Já věděl, že se ti tu bude líbit.
Nemůžeme tu zůstat navždycky?
Navždycky nevím, ale týden navíc by snad zařídit šel.
Nikdy jsem necítila čerstvější vzduch, než u toho vodopádu.
Tady stojíme u sochy Kanea, boha kreativity.
Odříkala jsem mu modlitbičku.
A tady Walter s Jane staví hrad z písku.
No, seběhlo se to strašně rychle.
Co jsi tady, já měla sotva dvě rande a ty už ses stihla vdát.
V mém životě bylo prázdno. A to teď zaplnil Walter.
Na to je expert. Nenechal žádnou sukni na pokoji
Mluvíš o mém manželovi!
Právě proto to říkám.
Už nejsem naivní.
No, možná jsem, ale vím, koho jsem si vzala.
Walter nás zaopatřil. A s Jane si rozumí.
Oba chceme začít od začátku. Jsem rozvedená matka.
Nic lepšího mě nemohlo potkat.
"Čeká vás obrovský úspěch!"
Na této kompozici je nejlepší její živelnost.
Není tu žádný střed pozornosti.
- Je to velmi dynamické. - Nepochybně! Ovlivěno tachismem.
Prý si to byl prohlédnout Tab Hunter.
No, nesmíme o tom mluvit.
Do háje!
Teď sem prosím nechoď...
Ahoj, Rubene! Měl bys chvilku?
Mezi slušnými lidmi se domlouvají schůzky, Waltře.
Asi se stavím později.
To, co ti nesu dnes, se ti bude líbit.
Tohle jsi mi ukazoval už minule, ne?
Ne, to jsem maloval v pátém okrsku, tohle je ze šestého.
Víš, co nechápu? Byl jsi ve Francii jen týden, ale stihl jsi tam tolik obrazů?
Je to všechno tady a tady.
No ale tady to nebude.
My nejsme jazzový klub. Je to málo abstraktní.
- Ale umění není móda. - Ale je!
Teď frčí Kandinskij a Rothko. Ne tyhle pitomé uličky.
A co tohle?
Bože můj! Tvoje nové období?
Ne, to dělala moje žena.
Proč jsou ty oči tak velké?
Jako oschlý rosol.
To je expersionismus. Ale to ti nemusím říkat, že?
No, hlavně že si rozumíte.
- Tak co ty na to? - Říkám ne. Tohle není umění.
- Není to umění? - Možná někam do časopisu.
Nakreslete želvu, pošlete k nám do redakce a vyhrajte věcnou cenu.
Jak se opovažuješ? Bude se to líbit, uvidíš.
Ne těm, kteří chodí k nám do galerie.
Sbal si to, než nás obviní za zločin proti dobrému vkusu.
Nikdy neprorazíme.
Všichni galeristi a kritici jsou v tajném okultním řádu.
Scházejí se každou neděli u Sausalita.
A rozhodujou o tom, co je "cool".
Jako McCarthy a ta jeho slyšení.
"Tohoto malíře posvěcuji. Tahoto zavrhuji navždy!"
Podle mě lidi kupují umění, které je oslovuje.
Žiješ v pohádkách.
Lidi nechtějí umění objevovat.
Kupují to, co je ve správný okamžik na správném místě.
Zatleskejte Calu Tjaderovi!
Nepropásněte další koncert v 1 hodinu!
Hej, Banducci. Dneska vám to šlape!
Vřelé díky.
Walter Keane, malíř.
Říkám si, jestli by nechtělo ty stěny trochu oživit.
Na tom asi něco bude.
Jakou barvu navrhujete?
Víte, já jsem umělec.
Pobýval jsem v Paříži.
Teď jsem se vrátil a hledám ve Státech místo pro vystavování.
Mně se to tu tak líbí.
Jestli malujete takové pecky, tak je nabídněte do muzea.
Jste hlavně podnikatel, to naprosto chápu.
Nejste charita, že?
Co kdybych si vaše zdi pronajal?
Waltře? Margaret? Můžeme?
Hle, milovník umění!
Potřebujete poradit?
Já jen hledám záchody.
Díky.
Koukni na to děcko!
Je tak smutná!
- Je chudá? - Zapomněli na ni.
Je mi z toho do breku.
Vy jste ten Keane?
Ano.
Jste skvělý malíř.
Děkuji vám.
Vaše obrazy jsou strašně silné.
V těch očích je tolik emocí.
- Stalo se něco? - Kdepak.
Teď mi došlo, že patří ženě.
Chápu, umělci se těžko loučí se svým oblíbeným kusem.
Jé, děkuju ti, zlato!
Hej, Picasso!
Slušná návštěva, co?
Těžko soudit z toho kamrlíku, kam jste mě šoupnul.
Co blázníš, to je hlavní třída.
- Lidi pijou a musejí si jít ulevit. - Tohle mě uráží.
Když se koukají na umění neměli by myslet na sraní.
Pozor na pusu!
Jsou tu dámy!
RVAČKA V BARU: BANDUCCI vs. UMĚLEC
Splašené pěsti u Hladového oka
- Kauci jsem ještě neplatila. - Promiň.
Banducci se vysmíval našemu umění, tak jsem mu jednu natáhl.
Od kdy jsi tak vznětlivý?
- Umělec musí snést kritiku. - Já vím. Máš pravdu.
Už tak jsem neměl náladu.
Něco jsem vypil a taky jsem jednomu páru řekl, že jsem maloval tvůj obraz.
Cože?
Co tě to napadlo?
Bylo to nedorozumění.
A pak už jsem nechtěl pokazit obchod.
Tak už to prosím nikdy nedělej.
Nevyváděj! Jdu si jen pro své obrazy.
Tomu neuvěříš!
Je vyprodáno a to tu ani nikdo zvláštní nehraje!
Vždyť je pondělí!
Dostali jsme se na titulní stranu, Waltře.
Lidi chtějí vidět ty pitomé obrazy,
kvůli kterým se dva dospělí chlapi dokážou porvat.
- Mám tě plný zuby, Keane! - Uvidíme se u soudu!
- Vysoudím z tebe poslední kalhoty! - Mám po krk těch tvejch vobrazů!
Zažaluju tě pro urážku na cti!
Walter Keane nebyl zrovna jemný člověk.
Ale jemnocit neprodává.
Pane jo! Vy teda na sebe kidáte pěknýho hnoje!
Jmenuju se Dick Nolan a píšu pro The Examiner.
Žádnej strach, kámo. Můžeš klidně spát.
Na tomhle si pochutnám. Je to pěkný téma na článek.
Já myslel, že píšete jen o celebritách.
Banducci je známý. A vy jste ho praštil.
Takže pro jednou jste celebritou i vy.
Pozvete mě na drink?
Namíchej mi Ward 8, Gary. A tady pro kámoše to samý.
Řekni mi něco o své práci, Waltře.
No, když jsem byl v Paříži...
Tohle mě nezajímá.
Něco o těch malejch opuštěnejch dětech.
Vstávej.
Prorazili jsme!
To byla ale noc!
Tvoje kukadla šla na dračku.
To je nejmíň 200 dolarů.
Zbožňují tě!
Díky tomu článku tam bylo narváno.
Objevil se tam i jeden známý novinář. Teď potřebujeme víc tvých obrazů.
Potřebuju na to aspoň týden. Všechny ty vrstvy a stínování.
Tohle je naše příležitost. Budeme skvělý tým!
Já budu žvanit v klubu a ty zatím malovat.
Nech toho!
Miluju tě.
Jeden básník řekl, že oči jsou okna do duše.
Proto jsem je vždycky dělal a dělám tak velké.
Jestli máte zájem, dělám teď na několika dalších kusech.
Ta malá blonďatá holčička ve žlutém vám zlomí srdce.
Ahoj, kotě. Co ty tady?
Proč jim lžeš?
Omluvte mě.
Přisvojuješ si cizí práci.
Snažím se uzavřít obchod.
Ty děti jsou kouskem mě.
Přemýšlím jako obchodník. Zaplatí víc, když si budou moci promluvit s autorem.
To půjde těžko, když jsi mi řekl, že mám zůstat doma.
Vyděláváme. Moje peníze jsou i tvoje peníze.
- Záleží na tom? - Zlehčuješ to.
Vůbec ne. Zapomeň na ego.
Klidně řekni, že jsi dělala ty uličky.
Řekni třeba, že je malovala opice.
To jsem ráda, že ke svým obrazům nic necítíš.
Chtěl jsem je jen ukázat světu, puso.
Chtěla bys, aby se ty děti válely ve skříni?
Nebo, aby si je raději někdo pověsil na zeď?
Kdo je to?
Dino Olivetti. Ten od těch psacích strojů.
Dej si ale klidně pohov. Neumí ani slovo anglicky.
Pana Olivettiho zaujal ten obraz.
Rád by věděl, kdo je jeho autorem.
Já.
Je mi potěšením, pane. Jste milovníkem umění?
5 táců!
5 000 dolarů!
A to ani nebyl jeden z tvých lepších obrazů!
Myslíš, jeden z tvých lepších obrazů?
To ne!
Dobře. Jeden z našich lepších.
Jsme teď součástí sbírky továrníka Olivettiho!
Díky jeho přízni získáme slušné renomé.
A s renomé přijde uznání.
A co poctivost?
Podpis na obrazu nelže.
Já jsem Keane a ty taky.
Jsme neoddělitelní.
Starostu podle mých informací dnes čeká velké překvapení.
Jménem dětí celého světa bych chtěl předat tento obraz...
...starostovi San Franciska.
Podle kuloárních informací se dnes ve městě zastaví velvyslanec SSSR.
V zájmu porozumění mezi národy chci darovat...
...tento obraz lidu Sovětského svazu.
Joan Crawfordová bude dnes ve 21:30 večeřet v Růžové Cibuli.
Slečno Crawfordová, přijměte prosím tento obraz...
...jako projev díků za vaše herecké výkony!
Teď už to není tajemstvím.
Mohu prozradit, že místní umělec Walter Keane otevře vlastní galerii.
Ruben se zalkne vzteky, až tohle uvidí.
Tohle malovala máma, ne?
Víš to určitě? Už je to dávno.
Jasně, že jo.
Musela jsem ti sedět modelem v naší staré kuchyni.
To se ti plete, lásko. Tohle jsem dělal já.
Ne, máma! Měla jsem na sobě ty modré šaty.
Takové má každá druhá holčička.
Máš dobré oko.
Ale tohle jsem dělal já, napodoboval jsem mámin styl.
Takhle dřív malovala.
Tak to se ti fakt povedlo.
Zdravím.
Omluvám se, ale dnes jsem tu poprvé.
Vychovali mě metodisti. Snad to nebude vadit?
Ne, nikoho nevyháníme.
Copak vás trápí?
Lhala jsem dítěti.
Proč?
Manžel mě navedl.
Sama bych jí nelhala. Nemám to v povaze.
A váš muž to v povaze má?
Takhle bych to neřekla.
Rád vypráví historky. Trochu je přibarvuje.
Je to ale dobrý člověk.
Snaží se nám našetřit na dům.
Myslíte, že tato lež může vaše dítě ranit?
Ranit? To snad ne.
Potřebuji jen poradit.
Víte, svět je složitý.
Někdy je potřeba děti před některými pravdami chránit.
Ne, to jsem neměla...
Zdá se mi, že váš muž se snaží najít nejlepší možné řešení
ve složité situaci.
Jste křesťanka, takže víte, co se píše.
Muž je hlavou rodiny.
Možná byste měla dát na jeho úsudek.
Galerie Keane, 1960. Slavnostní otevření.
Podle mě je to děsivé, sentimentální a amatérské.
Přesně tak.
Mně se to líbí.
Chytli jsme se včas. Máme už tři.
Díky.
Čau, kočko! Prima večírek!
A kde jsou tvoje obrazy?
Rozhodli jsme se, že dnes bude vystavovat jen Walter.
Proč prosím tě?
No, Walter je známější.
Víš, nikdy by mě nenapadlo, že je Walter na takové roztomilosti.
No, ráda jsem tě viděla.
Díky, že jsi se stavila.
Váš manžel má talent!
Co myslíte?
Já nevím.
Zajímá mě vaše technika.
Jak dlouho jste to maloval?
Tohle? Asi měsíc.
Nejdřív vymýšlím, pak skicuji. A nakonec dělám olej.
Olej? Já myslel, že je to akryl?
Jo tohle!?
Samozřejmě! Pořád se mi něco honí hlavou.
A co vás inspiruje?
Jak to myslíte?
Proč malujete jen děti?
Nezapomeňte, paní Rogersová, že jste pod přísahou.
Vypověděla jste, že když jste potkala Judsona Baileye,
tak se zrovna bavil s nějakým mužem u baru.
Nerozumím.
Takže tam nebyl někdo cizí, kdo se bavil s panem Baileyem?
- Ne! - Nemám dalších otázek.
Perry Mason bude pokračovat po přestávce.
Dnes nám John Cannaday, kritik umění z New York Times
přiblíží tvorbu malíře Waltera Keanea.
Keanova tvorba nemá žádnou úroveň.
Není členem Uměleckého svazu.
A nevyhrál žádné soutěže.
Píše se o něm pouze v jednom bulvárním plátku.
Pan Keane je důvodem, proč společnost potřebuje kritiky.
Aby ji chránili od takových zvěrstev.
Mami!
Můžu dál?
Ne, teď nemám čas.
Co tady děláš?
Pojď sem, Jane.
Máma potřebuje trochu soukromí.
Dospělí někdy potřebují chvilku pro sebe.
To budou zmrzlináři, ne?
Kup si nanuka.
To je úžasné!
No já nevím.
Není mi to moc příjemné. S Jane jsme si byly tak blízké.
Jane je v pohodě.
Dává si zmrzlinu, má nové boty, soukromou školu.
Z toho terpentýnu, který tu celý den čichám, je mi nějak zle.
Potřebuji tvoji pomoc.
Musím jít do televize bránit naše umění
Ty půjdeš do televize?
Jo, co tam ale mám říct?
Co mě vede k tomu, abych maloval tyhle věci?
Třeba tě silně vzrušují malé holčičky.
- Fakt roztomilé. - Promiň.
Prostě ses nám konečně vybarvil.
Jestli se mi chceš vysmívat, tak si klidně posluž.
Umění je osobní záležitost, Waltře.
Proč by dospělý muž maloval něco takového?
Protože jsem vyrůstal se šesti sestrami?
Nebo jsem vyrůstal v sirotčinci.
Nebo jsem žil ve světě, kde nebylo dospělých...
...a děti s koťaty se proháněly bezútěšnou krajinou?
A proč jsi maloval pařížské ulice?
Protože jsem tam něco prožil.
A to tam pořád bylo slunečno a všude se prodávaly květiny?
Samozřejmě že ne.
Bylo to po válce.
Všude jen zkáza a zmar.
Cestoval jsem zdevastovaným kontinentem.
Když jsem studoval umění moje duše se krčila strachy v koutku.
Pohled na ty děti pro mě byl devastujícím zážitkem.
Nevinné oběti války. Bez rodičů. Bez domova.
Praly se o odpadky.
Tohle ve mně probudilo malíře.
Od těch dob maluji ztracené děti s velikýma očima.
S očima, které navždy zůstanou tichou obžalobou krutého světa.
Kolik se toho dnes prodalo?
Těmhle lidem nic.
Jsou to jen čumilové. Ty obrazy si nemůžou dovolit.
Ale rozdali jsme spoustu plakátů.
Je to šílený!
Začal jsem prodávat plakáty.
Nejdřív pětník, pak desetník!
Říkám si, není lepší prodat milion laciných plakátů...
...nebo jedno plátno za 500?
Lidem je jedno, že mají kopii.
Chtějí jen umění, které je dojímá.
Takhle můžeme prodávat kdekoli.
Všude!
Tady je ale puch! Otevři si okno.
Kolik je hodin?
Půl sedmé.
Ukaž, co jsi namalovala.
To je osobní, Waltře.
Vždyť jsme manželé. Nemáme si co skrývat.
Ukaž.
To je úplně jiný styl.
Ano je.
Vypadá jako ty.
Je to autoportrét.
Jak to vysvětlím?
Napadlo mě, že...
...že bych se pod něj mohla podepsat sama.
To by lidi trochu mátlo, ne?
Keane jsem já.
Já vím, ale lidi se mě ptají, jestli taky maluju.
Nevím, co jim na to mám říct.
Ráda bych jim řekla, tohle jsem dělala já.
Řekla jsi někomu o těch "velkých očích"?
Ne.
Jestli to uděláš, náš svět se zhroutí.
Chceš snad vracet peníze?
- Budeme za podvodníky! - Já vím!
Já vím, srovnávám se s tím každou minutu.
Držím dohodu a mlčím jako hrob.
Tohle mi prosím nech.
Netušil jsem, že taky malujte, Margaret.
No, nebavili jsme se o tom.
Malířky bohužel moc neprodávají.
A co Georgia O'Keefe?
Co vás inspiruje?
Moje okolí...
- Mám ráda Modiglianiho. - Modi... jak dál?
Ježíši, Margaret!
Dick píše sloupek klepů.
Řekni něco o rodině.
Řekni něco o Janie.
Má talent!
Tak tohle jsou Keanovi!
Na co sáhneme, to se ve zlato promění!
Á malá rozkošnice!
Čtvrtý člen malířského klanu.
Jak se máš, Lily?
Dobře, tati. Přišla jsem o zub.
Opravdu?
Poprala ses?
Ne, vypadl mi.
Mám si to s vílou zubejdou vyřídit sám, nebo už to udělala máma?
Už to udělala.
Fajn!
Janie, ukaž jí dětský pokojíček.
No a pak se můžete přijít bavit s námi.
Nikdy jsi mi neřekl, že máš ještě jednu dceru.
Nepovídej!
Lily je z mého prvního manželství.
Promiňte.
Musíme si promluvit, Waltře.
- Co to má znamenat. - To je Lily.
Určitě jsem se už o ní musel zmínit.
To tedy ne.
- Bude s námi bydlet? - Ne.
Její matka jela na víkend do Las Vegas.
Měl jsem si ji brát k sobě jednou za měsíc.
Ale nechtěl jsem její matku nutit.
Jak jsi mohl něco takového utajit?
- Je to milé děvče. - O tom nepochybuju.
Já přijal tvoji dceru bez řečí.
Budu dělat, jako bys to nikdy neřekl.
Promiň.
Mohla by ses prosím nad to povznést?
Walter Keane a Gauguin mají mnoho společného.
Oba opustili své kariéry a vydali se do světa.
Potkal jsem mnoho slavných lidí.
Je jen málo těch, kteří se neradi hřejí na výsluní slávy.
Walter měl vyřídilku.
Margaret zrovna dvakrát ne.
- To jsem malovala já. - Opravdu?
Velmi evokativní.
Smyslné.
Jste tak tajemná.
Raději nepoužívám své jméno. Malířky nikdo nebere vážně.
"MDH" jsou mé iniciály.
Taky se zajímám o numerologii. Jak asi víte, 7 je dobré číslo.
7?
Za svobodna jsem měla šťastné jméno: "Margaret Doris Hawkins".
"M" je 13 písmeno abecedy. "D" je čtvrté a "H" osmé.
Když k nim přičtete 1 a 3 z třináctky...
Orgie barev!
Omluvte mě.
Tedy 4+4+8 = 16.
A 1+6 = 7.
Můžeš na moment?
Co to blábolíš? Nezkrácené dělení?
Raději drž jazyk za zuby.
Jediné číslo, o kterém by měl přemýšlet, je cena obrazu!
Dva blázni, kteří spadli ze stejné višně.
To je k nesnesení.
My hladovíme a oni si tu tisknou prachy.
Ten blázen je ale génius. Dovede se prodat.
Když neprodá obraz, prodá ho na plakátě nebo na pohlednici.
Tohle bych zmastil za 10 minut.
Nebyla by v tom ta pitomá upřímnost.
Toho by si zákazníci nevšimli.
Ježíši. To už je hnutí!
KEANE BERE SVĚT UMĚNÍ ÚTOKEM
MUŽ SKRYTÝ ZA OČIMA
KRÁL UMĚNÍ KEANE
No teda! Bála jsem se, že jsem si spletla adresu.
Příjezdová cesta je dost dlouhá.
Upřímně, já sama nemůžu uvěřit tomu, že tu bydlím.
Já vím.
Zahrada má 2 akry, bazén, 5 ložnic...
Myslím, že je to zbytečné.
Bydlíme tu jen tři.
Dlouho jsme se neviděly.
Já vím.
Na severní pláž je to 30 mil, ale jako by to bylo 300.
Asi teď trávíš dost času se svými novými bohatými přáteli.
Ale jdi ty! To jsou Walterovi známí.
To on je sem vodí.
Teď tu byli Beach Boys.
Nemáš hlad?
Spíš žízeň.
Nejdřív jsem si říkala, že mít koktejlový bar, je trochu výstřední.
Ale divila by ses, jak dobře se dá využít.
Jak se má Walter?
Je štěstím bez sebe.
Má vše, o čem kdy snil.
A ty taky. To je senzace!
To je tvůj ateliér?
- To nechceš vidět. - Jenom nakouknu.
Ráda bych viděla ateliér někoho tak slavného.
Ne, ne, Dee-Ann. Nechoď tam prosím.
Nemá to rád.
Maluje tu i Walter.
Walter je doma?
Co se tu sakra děje?
Nic.
Dee-Ann chtěla jen nakouknout.
Víš, že nemám rád, když někdo vidí mé dílo před dokončením.
Ta banda tvých kamarádíčků je samý podvodník!
Ty máš v hlavě ale nasráno, Waltře!
Vypadni z mého domu...
...z mé rezidence!
Ty tvoje sochy se nehoděj ani jako věšáky!
Jdi do hajzlu!
Tuhle už tu nechci nikdy vidět.
Neměj strach.
- Musím do práce. - Můžu taky?
Nemůžu, že? Nikdy.
Že se vůbec ptám, co?
A ty ses sem dostal jak?
To nevíš, že je sem návštěvy nesmějí?
To jsem to dopracovala!
Svá tajemství smím svěřit jen tobě.
To jsem malovala já.
Úplně všechno.
Všechny "Velké oči".
Já.
A kromě tebe mi to nikdo neuvěří.
A teď namaluju další.
Tak ti pěkně děkuju, Waltře.
Teď jsem magor, který si povídá se svým psem.
To byl ale úspěšný den.
Dozvěděl jsem se zajímavou věc.
Do města přijede madam Čankajšeková.
Přímo z Tchaj-peje.
Měli bychom jí věnovat obraz. Zavolám Dickovi, ať to domluví.
K čertu s Dickem. Potkal jsem někoho nového. Z UPI!
Možná bys jí měl dát jednu ze svých uliček.
No nevím.
Možná bys mohla načrtnout holčičku z čínské čtvrti.
S velkýma šikmýma očima.
Ne.
Je to honorace.
Zaslouží si něco přímo od tebe.
Myslíš?
Možná máš pravdu.
V paláci jí nejspíš žádný pařížský výjev nevisí.
Pokud už paní Čankajšeková nemá něco od Cenika.
- Od koho? - Od Cenika.
To je ten, který namaloval všechny tvé rané obrazy.
Správně je "Scénik".
Tak mi říkali v Paříži.
Všem spolužákům se líbily moje scenérie.
Neuměli to dobře vyslovit, ale říkali mi... "Sinik".
Čím víc lžeš, tím jsi menší.
Jak si vůbec dovoluješ osočovat mě ze lži?
Na svoje rané "Siniky" jsem pyšný.
Tak proč jsi teda to jméno přemaloval?
Malá rada: Nepoužívej akvarel na olej.
Je to pak flekaté.
Tobě snad přeskočilo.
Vždyť jsi mě viděla malovat.
Ne, neviděla.
Vždycky jsem si myslela, že ano, ale musel to být přelud.
Zdálky jako malíř vypadáš.
Ale zblízka tam nic není.
Byl jsem v Paříži!
Studoval jsem na Beaux-Arts!
Na Grande Chaumiére!
V Louvru jsem hodiny zíral na díla světových mistrů!
Byls v té Paříži vůbec?
Chtěl jsem být umělcem, ale nikdy mi to nevyšlo.
Nechci, abys tu spal.
Máme ještě tři další ložnice.
- Kolik zbývá těch plakátů? - Nevím, asi 3 000?
- Dluží nám něco z tiskárny? - Promiňte, slečno.
- Kolik stojí tento obraz? - No tak! Za co vás platím?
Není to ani moje. Je to její.
Světová výstava v New Yorku 1964 se blíží.
STAVEBNÍ PRÁCE FINIŠUJÍ
To nic nemění.
- Teď už všechno vím. - Záleží na tom?
Možná je ideální čas na drobnou reorganizaci.
Co začít dávat moje jméno místo těch "emdéháček"?
Ne.
Ani náhodou. Už tak se nenávidím dost za to, že jsem ti dala ty děti.
Potichu! Nezvyšuj hlas.
Budu mluvit tak hlasitě, jak se mi zachce.
Ne, nebo jednu schytáš!
Cože?
Jestli to někomu řekneš, tak tě nechám odstranit.
Mám známosti. Třeba Banducciho bratranec, obchodník s alkoholem.
Vyhrožuješ mi?
Dobře, zabij mě.
Mlčela jsem celé roky. Ani jedinkrát...
Máš vůbec ponětí, jak těžké to pro mě bylo?
Nemám žádné kamarády.
Lhala jsem vlastní dceři.
Život imitující umění. Plačící Keanová.
Co chceš, Waltře?
Všechno máš spočítané.
Tady jsme měli první rande.
Nemůžu popřít, že tě potřebuju. To ty máš z nás dvou nadání.
Blíží se obrovská šance.
Celý se třesu vzrušením.
Světová výstava v New Yorku.
70 milionů návštěvníků.
V den zahájení představím své mistrovské dílo.
- Jaké mistrovské dílo? - No právě.
Co mi celou dobu chybělo?
Da Vinci má Monu Lisu, Renoir Snídani veslařů...
Ale kde je můj stěžejní kus?
Ty ses zbláznil.
Žádný umělec nemůže jen tak oznámit své mistrovské dílo.
Proč ne?
Michelangelo věděl, že tvoří dějiny, když vleže maloval Sixtinskou kapli!
Dělal na tom čtyři roky.
Ještě jsi neslyšela to nejlepší.
Je to pro Unicef!
Unicef sponzoruje Sál vzdělání.
Konečně můžeme obdarovat všechny děti světa.
Reportáž se Světové výstavy Uvádí Lowell Thomas
Zdraví vás Lowell Thomas.
Stojím na místě, které se zakrátko stane jedním z moderních divů světa.
Lidi se mě ptají, proč s ním zůstala.
Byl to strach nebo snad nedostatek sebevědomí?
Margaret uvízla v pasti lží, které sama pomáhala vytvořit.
Další krytí jen zhoršovalo zločin.
Proč jsi jim přislíbil tak velké plátno?
Protože se na něj musí vejít děti všech ras.
Nekonečný zástup sklíčených dětí..
Největší Walter Keane.
Vydavatel mi řekl, že je čas vydat malou monografii.
Prvotřídní zpracování. Edice "Budoucí mistři".
Potřebují moje rané portfolio mapující můj umělecký vývoj.
Ano, a kde máš všechny své prvotní skici?
Všechny ty náčrty ze školních let...
...drobné nákresy, pokusy, nedokončené uhly.
Někde se tu budou povalovat.
Chápu tvůj sarkasmus, ale přesně o to jde.
Berlínští sirotci, rané autoportréty...
Běž pryč. Musím se soustředit.
Kdy bude večeře, mami?
Jsi doma?
Jane? Co děláš ve Walterově ateliéru?
Já to vím.
Nevíš nic.
Už nejsem malá.
Šest stran? Uniklo mi snad něco?
Je jako hula-hop! Člověk se ho nezbaví.
"Bude odhaleno v Sále vzdělání"
"Světoznámý umělec byl vybrán..."
"...aby reprezentoval naděje dětí celého světa"?
To je absurdní!
A kdo byl ve výběrové komisi?
Nebyla žádná komise.
Jen nás pozval na oběd. Mě, Eda, Jeroma a jeho ženu.
Veřejná soutěž nebyla. Sám se nám nabídnul.
NEW YORK, duben 1964
No tak.
Ve středu začíná výstava a ve čtvrtek začnou prodávat naši knihu.
V pátek zažádám o rozvod.
Proč jsi pořád tak nabručená?
Já si to tedy užiju.
Paní Teasdaleová? Já jsem Walter Keane.
Děkuji, že jste připravila tak úžasné soaré.
Děkuji mnohokrát.
Keane? Už jste četl Timesy?
Ne, všechen čas mi zabrala příprava na tuto skvělou událost.
Měl byste si je přečíst.
Umění: Světová výstava si zvolila tematický obraz
Úděsné, groteskní, nevkusné.
Jak může napsat někdo něco tak krutého?
Proč si děláš starost? Propírají tam moje jméno.
Je tady?
Ano, proto by bylo možná lepší...
Kdo napsal to svinstvo?
Tady nejste na stadionu, pane Keane.
Co kdybyste napsal dopis do redakce?
Bojíš se?
Když se to lidem líbí, tak je to automaticky špatné?
Ne, ale taky to není automaticky umění.
Umění má povznášet, ne se podbízet.
A v Sále vzdělání především.
O tom nemáš ani páru!
A proč je někdo kritikem? Protože neumí tvořit.
Jak originální!
Nepřerušujte mě!
Nemáte ponětí, jaké to je, obnažit své emoce před celým světem!
Jaké emoce? Ta vlezlá nádeničina.
Vaším mistrovským dílem je nekonečno Keanů.
Což znamená nekonečný kýč.
ZÍTRA NAVŽDY
Co je špatného na pokleslém vkusu?
Na něm je přece založena tahle země.
Všechny je dám k soudu.
Všechny je dám k soudu!
Toho přihřátýho kritika i Světovou výstavu.
A Unicef taky!
Zničím celej slavnej Unicef i s těma jeho kasičkama.
Tebe, ale žalovat nemůžu, co?
Ta tvoje mazanice byla tou největší zradou!
Od sentimentality jsi přešla ke kýči.
Jsi ráda, že vypadám jako blbec? Že se mi všichni vysmívají?
Otevři! Pusť mě dovnitř!
Já tě vidím!
Vykouřím vás!
Udělá to bum!
Kde jste?
Promiň, že jsem nebyla taková máma, jakou jsem mohla být.
Měla jsem to udělat už dávno.
Kam pojedeme? Nemáme ani nic na sebe.
Tam kam jedeme, šatů nebudeme moc potřebovat.
Na Havaj.
Opravdu?
Havaj je ráj.
Ptáci, květiny a krásné barvy.
Začneme nový život.
Neboj, holčičko.
Honolulu O rok později
Nebylo snadný tě vystopovat. Už jsem myslel, že tě nenajdu
Waltře...
Jsem trochu naštvaný.
V poště dnes byly hodně zvláštní papíry.
Je to úřední potvrzení rozvodu. Budu ráda, když to podepíšeš.
Není to trochu zbrklé?
Chci se rozvést, Waltře.
Ta slova bolí. Nechtěl jsem, aby k tomu došlo.
Myslím, že bych mohl přistoupit na odluku, pokud...
...mi podepíšeš, že jsem autorem všech obrazů, které jsi namalovala.
Jestli to musí být...
Opravdu?
Ještě bychom měli probrat finanční zdroje do budoucna.
Kolik peněz ještě chceš?
Jestli o mě už nechceš nikdy slyšet, tak navrhuju tohle:
Namaluješ mi ještě sto dětí.
Ještě stovku "Walterů Keanů".
Nechceš se mnou do města? Musím se stavit na poště.
Ne, jdeme s partou surfovat.
Ti tvoji kamarádi jsou trochu moc divocí.
Uklidni se, mami.
Seš fakt hrozná!
Táhneš mě až na Havaj a když si tady najdu kámoše, tak se ti nelíbí.
Měla by sis taky nějaké najít.
Víš, že do domu nikdo nesmí.
Aby náhodou nikdo neuviděl ty tvé skvělé obrazy.
Dobrý den, obcházíme všechny domy s důležitým vzkazem.
Chceme se s vámi podělit...
...o báječné věci, které nám, lidstvu...
...daroval Bůh.
Já moc dobrého nikde nevidím.
Lidi jsou namyšlení, okrádají se a jsou na sebe zlí.
Víte, co se píše v Timoteovi?
Věz, že v posledních dnech nastanou zlé časy.
Lidé budou sobečtí, chamtiví, chvástaví...
To je o mém manželovi?
Nepůjdete dál?
Píše se tu, že Svědek Jehovův musí být vždy upřímný.
Nechápu, že jsi je pustila dovnitř.
Dále tu stojí: "Nelži. Mluv vždy pravdu. Zabraň dalšímu okrádání."
Ty vole, to je šílený. Těch kopií. Jsi jako Warhol.
Ne, Warhol je jako já.
Ukradl mi know-how.
Další dodávka umění!
Ta jeho Továrna!
Já ji měl dřív, než udělal první plechovku s polívkou!
Dnes tu máme zvláštního hosta.
Opravdovou celebritu.
Prosím o velké 'Aloha' pro Margaret Keaneovou.
Je pravda, že váš muž je jedním z nejprodávanějších malířů na světě?
Nic z toho není pravda, Big Lolo.
Zaprvé - už nejsme manželé.
A zadruhé - Walter není malíř.
Jsem trochu zmatený. Nemaluje snad ty holky s velkýma očima?
Ne.
Jenom to už deset let, co to všude tvrdí.
V naší rodině maluji jen já.
To si snad děláte srandu!
Víte, co mě nasralo? Že Margaret nechala...
toho sólokapra upocenému redaktůrkovi lokálního rádia.
Přitom zná tak uznávaného novináře, jakým jsem já.
Já to tušila.
Kdo by se tím taky chlubil?
Margaret zešílela. Musíš mi pomoct.
Potřebuju nějaký dobrý příběh. Aby se situace uklidnila.
No já nevím, Waltře. To co říká, je bomba.
Hráblo jí! Nedává to smysl!
Zatímco já studoval na Beaux-Arts, ona ještě tahala kačera v Tennessee!
Koukni.
Moje skici.
Berlínští sirotci, 1949.
Co to do ní vjelo?
Pomátla se! Odjela do džungle.
Dala se k náboženské sektě.
Svědci Jehovovi.
Moc toho o nich nevím.
Neslaví Vánoce. Nesmí vzdávat hold vlajce.
Nechtějí Jane pustit k maturitě.
Líčí mě jako blázna.
Prý ho napodobuji. Že mě naučil malovat.
Překresluje moje plátna z diapozitivů.
A co z toho není pravda?
Nic!
Poprvé po dlouhé době se zase cítím dobře.
A nenechám se o to Walterem připravit.
Smí se Jehovisti soudit?
Americký federální soud Honolulu
17 milionů dolarů. Svět umění je u vytržení.
Právníci dnes přednesou u soudu své úvodní argumenty,
v případu Margaret Keanová versus Walter Keane a vydavatelství Gannett.
Rozsudek může znamenat nejvyšší odškodnění v historii Havajské justice.
Co říkáte na obvinění, pane Keane?
Strašně se zlobím, ale naštěstí mám silného stoupence...
v Gannett News Company.
Doufám, že to soudce smete ze stolu ještě do oběda.
Obávám se jen, že té ženě někdo bude muset sehnat psychiatra.
Omluvte mě, prosím.
Margaret Keanová je známá osoba a tak bude muset prokázat, že jsme vědomě uveřejnili...
...informace, o nichž jsme věděli, že nejsou pravdivé.
K tomuto tvrzení však nemá žádných důkazů.
Zde je 692 článku a rozhovorů, ve kterých paní Keanová tvrdí...
...že autorem obrazů obecně zvaných "Děti s velkýma očima" je pan Keane.
Ze kterého roku je nejstarší?
Paní Keanová toto tvrdila od roku 1958.
Toto je velmi zvláštní případ.
Ty obrazy, visící v galeriích po celém světě, jsou připisovány panu Keanovi.
Navzdory tomu vyvolává paní Keanová velký zmatek.
Z toho plyne, že obvinit vydavatelství Gannett z urážky na cti je nemožné.
Proto je zbaveno obvinění ve všech bodech obžaloby.
Děkuji, vaše ctihodnosti.
Hodně štěstí, Keane.
Jak to? Kam jdete?
My byli obviněni z urážky na cti. Vy za pomluvu.
Pane Keane?
Zdá se, že nemáte obhájce.
Chcete jednání odložit, abyste si ho mohl sehnat?
Já se o sebe vždycky uměl postarat. Nepotřebuju bandu kravaťáků.
Své jméno si očistím sám. Pokračujme.
PŘEKVAPIVÝ ZVART V PROCESU KEANOVÝCH
KEANE - MALÍŘ A PRÁVNÍK V JEDNÉ OSOBĚ?
Začínám mít o svého starého kámoše Waltra Keana starost.
Na tom Havajském sluníčku se mu zavařil mozek.
Všechno, co ví o soudech, je ze seriálu s Perrym Masonem.
Já jsem jediný tvůrce mých obrazů.
Je to celý můj život. Můj přípěvek světu.
Pane Keane, říkal jsem vám, abyste svědkyni položil otázku.
Jako vlastní obhájce, nemůžete pronášet taková prohlášení.
Jistě.
Není lehké se v tom vyznat.
To si vážně myslíte, paní Keanová, že vám někdo uvěří?
Pane Keane!
Paní Keanová, působíte dojmem inteligentní ženy.
Jak vás mohl napadnout tak nepravděpodobný scénář?
Byla jsem k tomu donucena.
Ty jsi mě...
Ovládnul mě.
Kdybych nesouhlasila, vztekal by se a dělal mi scény.
Bála jsem se. Neviděla jsem jinou možnost. Tak jsem se podřídila.
Nezapomeňte, že jste pod přísahou?
Nechala jsem ho, aby se vydával za autora "velkých očí".
Dala jsem do nich všechen svůj cit. Bylo mi, jako bych přišla o dítě.
Byla jsem slabá.
Bála jsem se, že když odejdu, nebudu schopná uživit sebe a svou dceru.
Říkal mi, že bez jeho šarmu nic neprodám.
Možná měl pravdu.
Jsi velmi okouzlující. A taky schopný obchodník a promotér.
Zdá se, že popisujete dva úplně jiné muže.
Sadistické monstrum a milého bonvivána.
To jsi ty, Waltře. Dokotor Jekyll a pan Hyde.
To je hrubé osočení! Žádám vyškrtnutí ze zápisu.
Zamítá se!
To ty jsi hrubý!
Neustále jsi mě jen kritizoval a shazoval.
Říkals, že mě dáš odstranit, když řeknu pravdu.
Tak já ji teď říkám.
Vaše ctihodnosti!
Chci zrušit soud pro nedůvěryhodnost.
Jsi lhář! Vůbec nevíš, co je to pravda!
Tohle není domácí hádka. Nebo, možná ano.
Ale nikdo z přítomných na ni není zvědavý.
Omlouvám se za ty emoce.
Jsem totiž umělec.
Možná.
Vaše ctihodnosti!
Chci předvolat svědka, pana Waltera Stanleye Keana!
Slibte, že budete mluvit pravdu a nic než pravdu a k tomu vám dopomáhej bůh.
Ano.
Pane Keane, zdá se, že ohledně historie vzniku "velkých očí"
panuje hodně nejasností a protikladných tvrzení.
Ozřejmil byste soudu, jak se zrodily?
Proč? Copak jsem je nenamaloval?
Vypovídejte prosím bez té choreografie.
Prožil jsem krásný život.
Byl jsem malířem a poznal mnoho slavných lidí.
Ale když se ohlédnu...
...abych zjistil, čeho jsem si nejvíc cenil...
...vidím, že jsem zasvětil svůj život hladovějícím dětem.
Všechno začalo v poválečném Berlíně.
Sirotci tlačící se za ostnatým drátem...
...odrané postavy, vyzáblé prstíky, ale oči tak velké.
Slečna Joan Crawfordová...
Sedněte si, pane Keane.
Marilyn Monroe...
Wayne Newton a já...
Zavolal mi Jerry Lewis, jestli bych pro něj nenamaloval jeho rodinu,
...převlečenou za klauny.
Přišla za mnou slečna Natalie Woodová a říká:
"Krásnější obraz jsem v životě neviděla!"
To stačí!
- Ještě jsem neskončil. - Ale skončil!
Ještě jednu takovou pohádku a udělá se mi nevolno!
To není svědectví, ale obstrukce.
Soudy jsou dost přetížené i bez těch vašich blábolů.
Mohli bychom tu být klidně do smrti.
Je však jasné, že tu máme tvrzení proti tvrzení.
Zrušíte soud pro nedůvěryhonost?
Nezruším!
Myslím, že existuje jediné řešení.
Budete oba malovat!
Ty stojany prosím z obou stran lavice.
Nepotřebuji mistrovský kus. V umění se nevyznám.
Jsem soudce, ne kritik umění. Bude vám stačit hodina?
Ano, pane.
Oba máte stejné podmínky.
Takže bez dalších odkladů, rozsudek je ve vašich rukou.
Pane Keane?
Připravuji se.
Čekám na múzu.
Vaše múza na to má 58 minut.
Jste v pořádku, pane Keane?
Vrátilo se mi staré zranění. Mám problémy se svalem.
Měl bych brát léky na zánět.
Dnes nebudu schopen malovat.
Porota hlasovala ve prospěch Margaret Keaneové ve všech bodech obžaloby.
Pomluva, citová újma, poškození dobrého jména.
Děkuji vám.
Margaret, jak pojmenujete ten obraz?
Obraz číslo 224.
Podepíšete se mi, Margaret?
Margaret si cenila dvou věcí.
Své dcery a svých obrazů.
A po všech těch šílených zvratech štěstěny,
nakonec získala obojí.
Walter nikdy nepřiznal svoji porážku.
Až do konce života trval na tom, že obrazy maloval on sám.
Zemřel zahořklý a bez peněz v roce 2000.
Už nikdy nic dalšího nenamaloval.
Margaret se znovu vdala a našla štěstí.
Po mnoha letech na Havaji se vrátila do San Franciska,
kde si otevřela galerii.
Maluje dodnes.
České titulky: the.body